- רטווטר -
אפשר לקחת את שלך בהשאלה?
זה ליד הבנק, משמאל. אתם לא תפספסו את זה.
יש להם גם גלידה טובה, בחור.
תודה רבה, אדוני.
זה יהיה מוכן בשבילך מחר.
הלילה. - ישר על הבוקר. זה הכי טוב שאני יכול.
מאה ללוחם, 50 לאישה, עשר לילד.
לוחם קומנצ'י.
זה לא אינדיאני. זה מקסיקני. קרקפות של אינדיאנים הן לא כאלו שמנוניות.
למקסיקני, חצי מחיר.
היי, שים אותן מאחורה.
אני צריך חדר. - חדר לזונה, או חדר לישון?
חדר לישון. - יש לי רק חדרים לזונות.
או כיסא חינם... שבא עם בקבוק וויסקי של חמישה דולר.
זה בשבילך, כי לא היית בכנסייה ביום ראשון, בסדר?
אז נוח יצא מהתיבה ההוא אחרי 40 יום ו-40 לילות,
כולנו יודעים את זה. ואלוהים שאל אותו, הוא אמר,
"נוח.
למה שחררת את כל שאר בעלי החיים, אבל אתה מסרב לשחרר את התרנגול מהיד שלך?"
ויאמר נוח לאלוהים,
"אחרי 40 לילות ארוכים בתיבה, סלח לי, האדון,
אבל אני לא יכול להפסיק ללטף את הגבר הקטן שלי."
אמן. אפשר לקבל "אמן", בחורים? - אמן.
אימא! אימא!
תכריחו את הילד להסתכל.
תן לה את זה עכשיו! תן לה את זה!
אני מכיר אותך.
כן.
תזכיר לי מאיפה.
בוא, מטיף. - תוריד איתנו "רד איי". אנחנו עדיין שותים.
בסדר.
שיהיה לך בוקר טוב.
היי, אדון! היי! שלום, קאובוי.
אנחנו נוסעים לרטווטר.
"אימא! אימא!
תכריחו את הילד להסתכל."
היי, אני זוכר אותך עכשיו.
שלושים ותשע, 40 ו-41.
היי, אדון.
בוא, בן. נניח להם.
גטיסברג.
היום השלישי. ההסתערות של פיקט.
אתה היית בחטיבה ה-4 של וירג'יניה.
אני הייתי בחטיבה ה-8 של אוהיו.
אף פעם לא ראיתי מישהו שאהב להרוג יותר ממך.
איבדנו הרבה אנשים טובים ביום ההוא.
גם הרבה סוסים טובים.
לא.
מי זה שם?
צא החוצה.
רק לך למיטה, יוג'ין.
- תסיים את העבודה -
אתה הלכת לבית של טרייסי, נכון?
"גן העדן אומר שלום
בכל בוקר.
בוקר. - כשהשמש אומרת שלום
אני בא להעביר את היום.
גן העדן אומר שלום..."
אני צריכה לשלם את זה עד סוף החודש. מה שמזכיר לי,
אני צריכה לאסוף את כספי התרומות מהבית שלך אחר כך.
איפה החבר שלך, עם הוואן? - אני לא יודעת.
אתה רואה? ידעתי שזה לא רעיון טוב. - הוא יהיה בסדר.
אני דואגת לוואן, לא לקאסידי.
למה לדאוג בכלל?
ג'סי, מה קורה? - למה את מתכוונת?
קינקנון, ביום ראשון. מה זה היה? - טוב, את היית שם.
כמו מה זה נראה? - אני לא יודעת כמו מה זה נראה.
מטיף, נתת דרשה חזקה ביום ההוא. כולנו מדברים עליה.
תודה.
את רואה? העם אמר את דברו.
אתה ידעת שקינקנון יהיה שם? - אני לא ידעתי.
אבל ניחשתי. - אודין קינקנון בכנסייה? איך יכולת לנחש?
התערבתי איתו.
מה? - שאם הוא לא יהיה נוצרי עד לסוף הטקס,
הוא יוכל לקבל את הכנסייה. - אתה משוגע?
אתה התערבת על הכנסייה של אבא שלך? - זאת הכנסייה שלי עכשיו.
חוץ מזה, אמרת בעצמך. יש לי מתת.
איך יכולתי להפסיד?
סליחה, על ההפרעה, מטיף, אבל אנחנו מדרגים את הבשורות.
כמה מאיתנו אומרים ששל מרקוס הכי טובה, בהפרש ניכר,
אבל אני אומרת שאין מצב. סגור שזה יוחנן. תעזור לנו עם שובר שוויון?
טוב, זה קצת כמו לבקש ממני לבחור את הגלידה שאני הכי אוהב.
בוא, שב איתנו.
נסיים את זה אחר כך.
ג'סי...
זה פשוט לא מתאים לך.
זה לא אני.
זה אלוהים.
לדעתי הבשורה שאתם הכי אוהבים תלויה במצב הרוח שלכם.
אני אומר שאי אפשר לטעות עם יוחנן.
טוב, קדימה. תשאלי אותי.
ניבים? - לא.
הופך לעטלף? - לא.
ישן בארון מתים? - לא אם זה תלוי בי.
פוחד מהצלב? - זה סמל בן 2,000 שנים של צביעות,
עבדות ודיכוי, אבל הוא לא ישרוף לי את הפרצוף.
קליעים מכסף? - זה לאנשי זאב.
אור שמש? - כן, לגמרי.
אתה תמות? - טוב, המצאת קרם ההגנה הייתה בונוס נחמד.
אבל אני חייב להיזהר. אסור לי פשוט לצאת החוצה.
אני צריך להתעטף. שרוולים, כובע, משקפי שמש וכל זה. אחרת יהיו צרות.
אתה הורג אנשים? - לא אם זה לא מגיע להם.
אבל אתה שותה דם? - כן, זה עוזר לי להחלים.
אבל אם שואלים אותי, אני מעדיף סינגל מאלט.
אז אף פעם לא השתוקקת לדם אנושי כזה? - לא.
לא ממש.
אתה יכול ללכת עכשיו.
תקשיבי, לפני שאני הולך, כמה דברים.
קודם כל, אני מחפש סמים, אולי משהו ממשפחת האופיאטים.
את יכולה לתת לי כיוון?
כלומר שלא. בסדר. שאלה מספר שתיים.
אולי את יודעת איפה יש חנות לחומרי בניין, קרוב לכאן?
יש אחת ממש מחוץ לעיר.
סע ברחוב הראשי לכביש 14.
מול מועדון החשפנות. - אני אמצא אותו, כן.
יש לך כאן בית יפה. אני רואה שלינולאום הוא באופנה שוב.
בתור בונוס, יש איזה זקן מעולף מאחורה.
אז הלילה ההוא, אה?
טירוף, אה? זה היה רגע ממש... - לא היה שום רגע.
טוב, נישקת אותי. - חשבתי שאתה גוסס!
כן, בסדר, יכול להיות. תראי, אני לא יודע מה בדיוק קורה כאן,
אני לא יודע איך לקרוא לזה. אבל אני כן יודע
שאני זקן מדי בשביל לשחק משחקים, אז...
אני... התאהבתי בך, טוליפ.
באמת. נפלתי חזק.
באמת? - כן.
יש לי חבר. - מה, הזקן שמעולף מאחורה?
זה הדוד שלי. - טוב, אני רק מתחיל להבין מה קורה כאן.
אז איפה החבר הזה? - הוא בעבודה שלו.
בבית הזונות?
הוא לא עובד בבית זונות. - הוא יודע שאת עובדת בבית הזונות?
אני לא עובדת בבית הזונות.
ולא אכפת לי מה הוא חושב. - כן, נכון. למי אכפת?
אז את והחבר הזה הולכים להתחתן? גדר לבנה מעץ?
הוא יבוא הביתה בקרוב? אני אשמח להכיר אותו. - הוא לא גר פה, ואני לא גרה פה.
אני ישנה פה לפעמים. אני מסתובבת בבית הזונות.
אני רק מחכה שהשמוק הזה יעזוב את העבודה שלו כדי שנוכל לעוף מהחור הזה.
אז מתי את והשמוק הזה תעזבו? - אני לא יודעת.
אלוהים, אתה שואל הרבה שאלות. - רגע, חכי שנייה.
את מחכה לו כדי לעזוב, רק שאת לא יודעת מתי זה יהיה?
בקרוב, אוקיי?!
כשיימאס לו מהעבודה הטיפשית שלו,
אנחנו נעזוב את העיר ונלך לטפל מישהו. - לטפל במי?
איש אחד.
הוא דפק אותנו.
קרלוס.
איבדנו הכל בגללו.
לקח שנתיים לאתר אותו.
ועכשיו הצלחתי. עכשיו מצאתי אותו.
כל מה שנשאר לעשות זה להגיע לשם ולטפל בו.
לקשור אותו לשולחן, להוריד לו את הביצים,
ושוב ושוב, לדקור אותו בפרצוף עם מברג.
ואם החבר שלך יגיד לא?
אל תשחק איתי, חתיכת שמוק. - לא, לא, אני לא צוחק איתך.
הטיפוס הזה, קרלוס הזה, הוא לקח כל מה שהיה לכם אי פעם.
הוא בגד בכם, הוא הוליך אתכם שולל,
גנב את כל העתיד שלכם. ואת...
סוף סוף מצאת אותו, ועדיין הוא לא מוכן ללכת?
הוא עדיין כאן.
אני לא יודע... אולי החבר הזה הוא לא הגבר שחשבת שהוא?
- המבורגרים, צ'ילי - תודה. נעים לראות אותך. ננסי, הכל בסדר?
אתה מרגיש יותר טוב? - זה עבר לחזה שלי.
עוד יום אחד? - כן, עוד יום אחד.
מותק?
אתה צריך ללכת לעבודה.
אתה יד ימינו של אודין קינקנון. הוא סומך עליך.
ניצחת בהרבה קרבות ברים בזמנך, אבל במוקדם או במאוחר, כולנו חוטפים מכות.
אין מה להתבייש.
הדרום יקום בשנית.
במשך כל השנים שהייתי זה שהורג,
ראיתי את הפרות ההן הולכות במבוך,
מסתובבות, מסתובבות,
הולכות לאזור ההריגה...
אבל בשנייה האחרונה, בשנייה האחרונה לפני שהן חוטפות את המוט במוח ונופלות,
יש להן הבעה בעיניים, כי הן יודעות מה הולך לקרות,
והן מבינות שכל ה "לא רוצה" בעולם לא ישנו את זה.
כי זה מה שהולך לקרות להן.
אלוהים. - אתה זוכר את ראסל, בהנהלת חשבונות?
הוא תמיד עשה לי עיניים.
אם אתה לא יוצא מהמיטה ברגע זה ממש,
אני אלך לשם, אקח אותו לתא בשירותים, ואזיין לו את הצורה.
"הלו? זה אני..." - ה"הלו" הוא חיוני, אתה זוכר?
זה קובע את הנימה. שוב.
"הלו? זה אני, פיור.
רציתי רק שתדעו שאנחנו שולטים במצב.
הייתה בעיה קלה..." - בעיה רצינית באבטחה...
"בעיה קלה רצינית באבטחה". - רק רצינית.
"רק בעיה רצינית באבטחה, אבל הכל נמצא בשליטה ו...
אנחנו נחזור בקרוב מאוד, אז...
אל תדאגו."
פישלתי בחלק האמצעי. - אם לא תעשה את זה נכון, זה הסוף שלנו.
של שנינו. - אני יודע.
תזכור, אתה המתוק. אוהבים אותך שם למעלה.
נסה שוב.
"הלו. זה אני, פיור."
איפה הוא?
"פלייבור סטיישן".
לחתוך לי את האוכל? למה?
זה בסדר, יוג'ין.
תפסיק! אם אתה באמת רוצה לעזור,
אולי כדאי שתעשה מה שהם אומרים, ותסיים את העבודה המזוינת.
הייתי ער כל הלילה וחשבתי על השגיאות שעשיתי בחיי.
נכון, הייתי אנוכי. הייתי קצר רואי.
לפני הרבה זמן שקעתי בייאוש ואיבדתי את דרכי.
מאז, לא הייתי במיטבי.
אבל עכשיו זה לא תירוץ. כי עכשיו הגיע הזמן לכפר על כך.
אני שמח לשמוע. - ואתה, אדוני ראש העיר,
באמת לחצת עליי. באמת.
אבל צדקת. העיירה הזאת בצרות. היא צריכה עזרה.
אני מצטער שלא הייתי מסוגל לשמוע את זה בזמנו.
נכנסתי לגישה מתגוננת, אני... הורדתי את המכנסיים שלי ו...
הגבתי. - לא, זה בסדר.
ממילא הייתי צריך מזוודה חדשה. - זה היה ילדותי,
התכוונתי ליצור איתך קשר אחרי הכנסייה ביום ראשון אבל בגלל הקהל שם...
מזמן לא ראיתי אותה כל כך מלאה.
אתה הלכת לכנסייה, אדוני? - כן.
לכנסייה של ג'סי קאסטר? - כן.
טוב, האנשים שלך מ "גרין אייקר"?
נראה לך שהם יסכימו להיפגש איתי? - בהחלט.
שאלתי אנשים, ואתה צודק. מעריכים אותם מאוד.
לפעמים כולנו צריכים לנוע לעבר העתיד ו...
הגיע הזמן שאני אעשה את זה. - והנשיא שלהם, ג'רי, הוא בהחלט אחד הטובים.
אני חושב שתסתדרו ביחד. - ברור.
כל הצוות שלו הוא...
מה הוא אמר?!
מי? - המטיף. מה הוא אמר?!
מה הוא אמר?
מה הוא אמר לך?!
הוא אמר לי לשרת את האל, דוני. וזה מה שאני אעשה, מהיום הזה והלאה.
זה בסדר?
יש עוד שאלות שאתה רוצה לצעוק עליי מול ראש העיר?
סליחה.
אז אני יכול לבוא אליהם, הם יכולים לבוא אליי... מה שהכי קל.
אני אתקשר אליהם היום. - תודה.
להתחלה חדשה, אדוני ראש העיר.
בשבילי... ובשביל העיירה הזאת.
אח, איך שהשמש זורחת כשמקדישים זמן להסתכל עליה.
כן.
אז את מרגישה שהיא פולשת לחיים שלך? - בדיוק. היא פולשת לחיים שלי.
רק כי עשיתי מה שאני מבין עכשיו שהיה הטעות הנוראה של להתחתן עם הבת שלה,
לא נותן לה את הזכות להגיד לי איך לגדל את הילד שלי.
מתי להשכיב אותו לישון, איך להלביש אותו... - אני חושב שהעיקר פה זה ש...
תהיה סבלני.
אתה צודק. אני פשוט אהיה סבלני.
תודה, מטיף. - מתי שתרצה. מי הבא בתור? איך אפשר לעזור?
סליחה.
סליחה. יש לי בעיה אמיתית. לא תזיק לי עזרה.
טוב, בואי נשמע. - הבעיה שלי היא שאני אוהבת בחורים רעים.
אחד במיוחד.
למשל, אני והבחור הרע הזה נהגנו להבריח זוחלים משונים
בשביל קרטל מקסיקני במיאמי. פריטים נדירים לאספנים.
ויום אחד העברנו דרקון קומודו לקונה, מישהו עם ראסטות, שכל הזמן תקע בי מבטים,
ומי יכול להאשים אותו? אבל הבחור הרע לא אהב את זה.
אז הוא הצמיד את ה-9 מ"מ שלו לראש של דרקון הקומודו והזהיר את זה עם הראסטות:
"אם תמשיך להסתכל על התחת של הבחורה שלי, אני אירה ללטאה בפרצוף."
אבל לזה עם הראסטות היה אומץ, והוא אמר,
"היי, גבר, אם היא לא רוצה שאני אסתכל, אז שלא תשים עליה את התחת הזה בבוקר."
אז הבחור הרע שלי ליטף את דרקון הקומודו פעם אחת ואז...
בום! פוצץ לו את המוח. - הם ממילא התכוונו לאכול את הדרקון הזה.
אתה לא יכול לדעת את זה. - הם הכינו שיפוד לברביקיו.
זה לא העיקר.
העיקר הוא שהאיש הזה ירה לדרקון קומודו בראש.
הבחור הזה רע. ר-ע.
ועכשיו הוא מתנהג כאילו שהוא לא.
הוא מכחיש מי שהוא, וזאת הבעיה שלי.
לא. בבקשה. זה בסדר.
עשיתי גרוע מזה. - כן, הרבה יותר גרוע.
אם רק היה לכם מושג... - ותסתכלי עליי עכשיו, טוליפ.
תסתכלי באמת.
ותגידי את האמת.
אני השתניתי.
את רואה את זה, נכון?
זה אומר שגם את יכולה להשתנות. אני יודע שאת יכולה.
אנחנו לא חייבים להיות מה שהיינו.
את יכולה להיות טובה.
זה מה שאנחנו רוצים, נכון? אנחנו...
כולנו רוצים להיות טובים.
משהו בחוץ רוצה לדבר איתך.
סליחה? - אמרתי לו שאסור לו להיכנס.
רגע. אבל תחזור, נכון? - אני לא הולך לשום מקום.
תרחיק את זה מהחלונות. אנשים אוכלים.
היי, יוג'ין.
מה המצב?
מה קורה?
זה לא נכון.
אני לא שונא אותך.
אנחנו כבר נחשוב על משהו.
היי.
קיוויתי לדבר איתך על משהו. - כמובן.
אבל... אתה יכול להתפלל עם טרייסי קודם?
אנחנו מתפללים בכל יום, אבל רק אתה השגת התקדמות כל כך נפלאה.
את יודעת, נראה לי שהמשהו שלי סובל דיחוי לכמה דקות, אז...
בטח.
אני אבדוק מה אוכל לעשות. - תודה.
אני לא מאמינה.
אמרתי לך שאם תחזור הנה, אני אהרוג אותך!
רוצח! צא מהמכונית! צא מהמכונית!
תירגעי, אני הבאתי אותו לכאן.
אל תחזור הנה לעולם! רוצח!
תעזבי את זה.
אני אהרוג אותך!
אני אהרוג אותך, חתיכת רוצח! רוצח!
תתרחקי מהמכונית.
בוא, יוג'ין. - רוצח!
בוא. - רוצח.
זה בסדר. אני מבטיח.
רוצח! איך אתה מעז להראות את הפרצוף שלך כאן?
זה נמשך כבר יותר מדי זמן. - אמרתי לך לא לחזור לעולם!
הבחור הזה עשה טעות נוראה. - אתה חולה!
והוא סובל. - רוצח!
גם את סובלת.
תסלחי לו.
שישים ושש? בפעם האחרונה שבדקתי, זה ציון עובר. זה ציון עובר טוב.
המורה הזאת תמיד נטפלת לכריס. אני לא יודעת למה, או מה הבעיה שלה,
חוץ מזה שבעלה שמן באופן מחליא.
טוב לחזור, נכון?
כן. אנחנו עובדים על איזו עסקה חדשה. אני לא יודע שום דבר, למעשה.
ידעת שמר קינקנון היה בכנסייה ביום ראשון? - כן, שמעתי.
אתה מדוכדך, דוני.
מה העניין?
מותק, מה קורה?
תדבר.
למטיף יש כוח.
מה? - כוח.
הוא גרם לי לעשות דברים ו...
ליינוס, נהג האוטובוס ו...
אני חושב שגם מר קינקנון. אני...
אני לא יודע איך הוא עושה את זה, אבל לא יכולתי לעשות שום דבר, בטס.
לא יכולתי...
הוא גרם לי לשים אקדח בפה שלי,
ואני לא יכולתי לעצור אותו.
אני הייתי רק בובה. הייתי רק...
פרה במבוך. - רגע. המטיף הכניס לך אקדח לפה?
לא, לא. אני הכנסתי את האקדח לפה שלי.
והוא הכריח אותי לעשות את זה. אני...
אני דרכתי את ההדק והתכוונתי ללחוץ עליו, אבל...
הכוח שלו...
הוא הכריח אותי, בראש שלי...
ששש. זה בסדר.
זה בסדר.
בבקשה, אל תזדייני עם ראסל מהנהלת חשבונות.
אני לא אעשה את זה, מותק.
אל תדאג בקשר למטיף.
במוקדם או במאוחר, הרגע שלך יגיע, והוא יקבל מה שמגיע לו.
טוב, אבא שלך סובל, נכון?
הוא מודאג בגללך.
עכשיו אתה יכול להגיד לו להפסיק לדאוג.
על לא דבר.
- "ארו" חנות כלבו -
"שולטים במצב. אל תדאגו, נחזור בקרוב."
אתה זוכר? הם אוהבים אותך.
אתה מוכן? - כן. בוא נעשה את זה.
- אלפי בחורות יפות ושלוש שמנות -
תודה, לס. יפה מצדך. תודה.
מצאת את החנות לחומרי בניין?
לילה טוב. - להתראות, קאסידי.
אני... הלכתי לשם בדרך הארוכה.
הבאתי לך מתנה.
אוי, ילדונת, זה ממש מתוק.
אנחנו יוצאים קבוע עכשיו? - אפילו יותר טוב.
אנחנו מאוהבים.
זאת בעיה שאנחנו נתקלים בה שוב ושוב. אני אומר בלי זמן מסך,
אלא אם שיעורי הבית מוכנים קודם. - ואני אומרת שאם הוא מסיים אותם מהר,
הוא מקבל זמן מסך נוסף. אני אוהבת את הגזר, לא את המקל.
מה אתה מייעץ?
פשוט תשתמשו בשיקול הדעת שלכם.
מטיף, האדונים האלה מהממשלה צריכים לדבר איתך.
קאת'י. ביל. - תודה.
תודה, אתה יכול ללכת עכשיו.
- המבורגרים צ'ילי -
זה בקשר לדאלאס? - אתה יודע בקשר למה זה.
מי אתם? - אנחנו נתנו לך את הכסף לסמים,
ובשביל הזונות... - והאמפטמינים.
חיכינו בסבלנות. נתנו לך כל מה שרצית, אבל הזמן שלנו נגמר.
אנחנו צריכים מה שיש בתוכך. אמרנו לך את זה שוב ושוב.
חבר'ה, אני לא נפגשתי איתכם בחיים שלי. - לא אתה. אמרנו ל... חבר הכי טוב שלך.
כחוש, חיוור, חולני?
אמרנו לו שאסור להשתמש בזה. - ואתה השתמשת בזה. הרבה.
מאיפה בדיוק אתם? - בדיוק?
אנחנו מגן עדן. שנינו.
גן עדן?
זה שבשמיים שממעל? - יש אחר?
הסתכלנו עליך. חיכינו. עכשיו אנחנו כאן.
אתה מחזיק בכוח עצום.
אנחנו צריכים אותו בחזרה.
מה זה? - הוא גר בזה.
חבר'ה...
ראיתי הרבה דברים מוזרים בחיים, יותר מרוב האנשים, אבל...
אף פעם, אפילו לא פעם אחת, לא שמעתי שאלוהים נכנס לתוך קופסה של "אולד טיימר".
נראה לי שהוא חושב ש...
לא, לא, אתה לא מבין.
מה שנמצא בתוכך... זה לא אלוהים.
- אודין קינקנון מנכ"ל -
טוב, הנה הם. ברוכים הבאים, תיכנסו.
אודין קינקנון, זה ג'סטין דרייבר. - ג'סטין.
סמנכ"ל קיימות. קלואי ניובולד, סמנכ"ל מיתוג.
היי. - וזה ג'רי קאטלר, נשיא קבוצת "גרין אייקר".
ג'רי קאטלר. נעים מאוד. - יש עוד אחד בדרך. הוא בשירותים.
אוקיי. וכולכם מכירים את מיילס פרסון, סמנכ"ל הזזת עניינים.
תיכנסו, שבו.
עכשיו אחרי 18:00, אז, לצערי, הברנדי הוא חובה.
תקשיבו, אני ממש שמח שאתם כאן.
חשבתי ו...
טוב, זה פשוט משהו שהיינו צריכים לגרום לו לקרות לפני הרבה זמן. נכון?
כן, נכון. - אני אשם בזה. לא היה לי חזון.
הייתי רק איש זקן וטיפש שלא רצה להכיר במציאות.
גברתי הצעירה. - לא, אנחנו מבינים. זה כיוון חדש
לך ולחברה שלך, אבל לדעתנו זה הכיוון הנכון.
ואני מסכים. "קינקנון בשר ואנרגיה" ראתה את האור סוף סוף.
אז איך הייתה הנסיעה מאוסטין? - טוב, אם אתה אוהב הכל לוהט ושטוח...
יופי, יופי. אה...
מה דעתך? שנחכה?
זה תלוי בך.
טוב, אולי לא. מה אתם אומרים? בואו נתחיל.
כן.
אנחנו גדלים או שאנחנו מתים, מיילס.
אנחנו גדלים או שאנחנו מתים.
סליחה שאני מאחר...
כן.